- Hej, Ray. - Hej, Shosh.
- Vad tråkigt att höra om Hermie. - Ja.
Han var tydligen sjuk på riktigt, den jäveln.
Vad hade han för sjukdom, om jag får fråga?
Sklerodermi. Det är en hemsk sjukdom.
Typiskt Hermie att ha en galet obskyr sjukdom-
- inte visa några yttre symptom och dö till ett "Equalizer" -maraton.
Jag vet hur mycket han betydde för dig.
- Det är jobbigt. - Ja. Jag hatar verkligen döden.
Ja, men den finns mitt ibland oss och väntar tålmodigt på att ta oss alla.
Nej. Inte mig.
- Inte? - Ja, det är jätteskumt...
...men jag kommer bara inte att dö. Nånsin.
Bra. För det skulle jag nog inte klara av.
Hörde du om Hermie?
Ja, det är jättesorgligt. Jag tycker så synd om Ray. Stackars Ray.
Det är det bästa som har hänt Ray.
Äntligen kan han öppna sitt socialistiska bibliotek.
Han fick ärva allt! Han får göra vad han vill.
Det är en ny dag för Ray. Det är fantastiskt. Jag är överlycklig.
Mår du bra, Elijah? Du verkar lite... rubbad.
Nej. Nej. Jag bara...
...råkade ta typ sex Adderall. Jag har varit vaken hela natten.
Jag har gjort en djupdykning på Ryan Dillon Davidsons Facebook-sida.
- Jag hittade nåt. - Ältar du fortfarande det?
- Det är inte normalt. - Hör här.
Han ska spela den manliga huvudrollen i "Kinky Boots" på Broadway.
Och hans systerdöttrar är skitfula. Han har så många foton på dem.
Alla är fula. Allihop. Fula.
Och så den här nyheten om "Kinky Boots". Vad ska jag göra med den?
I Obertones var han så dålig på stämmor att vi fick lägga in-
- typ tio alternativa 90-talslåtar bara för honom. Det blev katastrof.
Jag gillar hans cover på "Semi-Charmed Life". Den är mysig.
Kan du städa ditt rum lite innan mamma kommer?
Det är rätt vidrigt där inne. Det ska se ut som om det bor vuxna här.
Du borde ha högre tankar om henne. Hon är mycket mer avslappnad än så.
Vi hånglade nästan en gång.
Kom igen, då.
Kom igen.
- Jag vill inte göra illa dig. - Jag kanske vill att du ska det?
- Lova att jag får vara snäll efteråt. - Jag kan inte lova nåt.
Gör det, bara.
Slampa.
- Hårdare. - Din jävla Texashora!
Jag ska knulla dig i alla hål!
Okej.
Din jävla slampa! Det här gillar du, va?
- Du är ju konstigare än jag. - Kanske det.
Och...
...bryt. Det där var jättebra.
- Känns det bra? Slog jag för hårt? - Nej, då.
- Okej. - Herregud. Det där var skitroligt.
- Du är helt otrolig. - Tack.
Du fångade verkligen det där tomma pladdret hos nån-
- som tror att hon har mer makt än hon egentligen har.
- Jätteroligt. - Tack.
Jag vet inte hur mycket mer smisk jag orkar med.
Vi kan nog gå vidare hem till Laird nu.
Okej. Jag ska bara ringa ett samtal.
Okej. Säg till om du vill ha vatten eller nåt.
En sak bara. Jag har ett förslag.
Det vi verkligen behöver nu är en närbild på dig-
- och din irritation över att tvingas gå henne till mötes.
- Det känns viktigt. - Nej, det här blir bra.
Nu rör vi på oss!
Vi rör på oss!
Du är så himla snygg, mamma.
Det är Viktväktarnas förtjänst. Jag gillar faktiskt mötena.
- Har du fått nya vänner? - Ja. Jag var orolig för nykterheten.
Men en av mina nya vänners son har recept på marijuana.
- Röker du gräs? - Det är för medicinskt bruk, Hannah.
Jag önskar att jag hade börjat tidigare.
- Är du hög nu? - Nej, jag kunde inte resa med det.
Så jag tog med de här.
Jag åt två maskar i taxin hit för att slappna av-
-utan att förvandlas till en hippie.
- Vill du ha en? - Nej, tack.
Jag måste prata med dig om en sak.
Handlar det om pappa, så pratar vi inte.
- Vi har aldrig varit så bra vänner. - Det är inte pappa.
Innan jag berättar det här vill jag bara säga-
- att jag har tänkt igenom det här och tror att jag vill det-
- men jag är ändå öppen för kritik, varningar-
-förmananden... förmaningar.
Du ska inte känna att du inte kan tala fritt-
- men ha i åtanke att du pratar med nån-
- som har fattat ett personligt beslut i och med att jag är gravid.
Gravid.
Är det sant?
Tycker du att jag är galen om jag behåller det?
Det här kom helt oväntat.
Jag vet. Och så att du vet, så är pappan inte inblandad.
Jag känner honom inte. Han är vattenskidlärare.
Vi kommer aldrig att ses igen.
Jag har funderat väldigt mycket på de stora sakerna-
- som hur livet förändras, och de små sakerna, som att dricka mer vatten.
Hur jag än vänder och vrider på det känner jag bara...
Att det är ditt barn.
Det är mitt barn.
Skumt att se honom som liten. Man tänker att han föddes i medelåldern.
Ja, alla var vi små en gång. Det är helt sjukt.
Kolla här. Lagkapten i tennislaget på high school.
- Han vann mot John McEnroe en gång. - Tror du det?
Det sägs så.
- Måste du iväg nånstans? - Nej. Jag är här med dig.
Då måste jag visa dig hans VHS-samling.
Han har varenda Sam Peckinpah-film-
- en Dominique Dawes-hyllning från OS 1996-
- en fantastisk Steven Wright-konsert och en jäkla massa mjukporr.
"Emmanuelle", "Red Shoe Diaries", "Young Lady Chatterley"...
- Vet du vad jag kom på? - Vadå?
Jag har Physique 57 om en timme. På Manhattan.
- Var du inte på det i går? - Nej, det var tyst pilates.
Det är helt olika träningsformer, så jag vill få till en bra balans.
Men vet du vad? Jag hoppar över det.
Jag hamnar lite i obalans, men om du behöver mig, så stannar jag.
Jag behöver dig inte. Jag vill att du ska vara här.
Men om du måste gå, så är det lugnt.
Lägg inte ord i munnen på mig. Jag vill vara här... med dig och för dig.
Men kanske inte exakt här inne.
Okej.
Om du känner att du behöver träna...
- ...så tycker jag att du borde gå. - Gör du?
Okej. Det låter bra. Och så kan vi...
- ...mötas upp senare. Blir det bra? - Ja. Bra.
Eller också kan du gå nu, och så möts vi inte upp senare-
-utan gör slut i stället.
- Va? - Jag vill göra slut, Marn.
Jag tror att det här är sorgen som talar-
-och kanske även asbesten.
Kan du inte stanna här i 20 ynka minuter-
- och titta på några fina jävla foton på min fina, döda jävla vän?
- 20 minuter? - Okej, till mitt försvar...
- ...så har det gått 40 minuter. - Vi pratar ju aldrig.
- Vi umgås aldrig. Vi gör ingenting. - Vi träffas ju hela tiden, Ray.
Ja, efter din träning eller när din nätterapeut är upptagen. Alltså...
Jag vill ha nåt mer. Jag behöver nåt mer.
Vår tid här är begränsad. Väldigt snart ligger vi under jord.
Alla är på väg till samma ställe. Varenda en.
Dö. Alla ska dö. Ja, det vet jag.
Är du verkligen så här klyschig, Ray? Nån du typ tyckte om har dött-
- och plötsligt måste du ändra på hela din livsåskådning?
Varför skulle jag vara smartare än så?
Jag är ingen hemsk person, förresten.
- Jag vill inte att du tittar på mig. - Men det gör jag.
Du ska inte behöva ta hand om det här. Jag är så jävla galen.
Har du tagit din medicin?
- Har du tagit den? - Jag trodde inte att jag behövde den.
- Jag trodde att jag var frisk. - Kom igen, Mira.
Det drabbar inte bara dig. Mig också.
Det väsnas så mycket i mitt huvud.
- Jag vill bara att det ska sluta! - Nej, nej, nej. Gör inte så.
Okej?
Jag kommer att förstöra ditt liv. Jo, det kommer jag.
En dag kommer du att inse att du lever med en galning.
Och hon är inte galen på ett roligt sätt-
-utan bara på ett galet sätt.
Jag struntar i om du förstör mitt liv.
Då har du i alla fall varit i mitt liv.
Och... bryt.
- Riktigt bra. Behöver du en näsduk? - Nej, det är lugnt.
- Okej. Är allt i fokus? - Ja, det blev bra.
Okej, jag kommer strax.
Vad tycker du?
Är hon inte lite överdriven?
Alltså... Är hon inte en ganska usel skådis?
Skämtar du? Hon är så inne i rollen att det är helt sjukt.
Kan jag ta fem minuter och ringa syrran?
Visst, självklart. Ta 25 minuter.
Då förstår jag nog inte poängen med scenen.
- Mira slutar ta sina mediciner. - Ja, det vet jag. Tack.
Jag förstår inte varför det ska vara romantiskt-
- och varför du ska låtsas som om ni är menade för varandra-
-i en film om ett kasst förhållande.
Scenen handlar om att de här två personerna-
- trots att de har en stark, djurisk koppling, bara kan såra varandra.
Det är den tragiska insikten att förhållandet-
- är för intensivt för att kunna överleva.
Det är vi, Adam. Det är vi som är intensiva.
Du och Hannah satt bara och kollade på såna där serier-
-där tjockisar renoverar sina hus-
- eller också låg ni i sängen och åt chips.
Sen träffade du mig, eller hur?
Vi passade ihop på riktigt och det kände du.
- Det är det filmen handlar om. - Har du ens läst manuset?
Nej, jag är producent. Jag läser inte manus.
Jag producerar. Och du har kass handstil. Jag såg inte vad det stod.
Coolt! Schyst.
Härligt. Det är grymt-
- att komma hem till en sån här konstnärlig stämning.
Ni kommer att få gå på festivaler, va? Typ Slamdance? Okej, vänta.
Jag vill inte chocka er, men...
...jag tror att jag precis träffade min själsfrände.
Hon är här utanför. Hon heter Genevieve.
Hon sitter där ute och pratar i telefon. Riktigt speciell.
Man ska väl bara äta en sån där, mamma?
De måste vara svaga. Jag känner ingenting.
Du, Hannah. Om ett år-
- kommer du att tvätta pyttesmå bebiskläder.
Vad skumt. Det har jag inte ens tänkt på.
Vi letar upp en bra läkare och så följer jag med på ultraljudet.
- Jag älskade att vara gravid. - Gjorde du?
Alla säger att man känner sig äcklig.
Kim Kardashian och Jessica Alba mådde jättedåligt.
Inte jag. Jag kände mig produktiv varenda dag-
- för att min kropp gjorde det där stora jobbet helt på egen hand.
Jag är glad att du...
...verkligen har tänkt igenom det här.
Det har jag. Jag tror i alla fall det.
Bra, för man fattar de här besluten när man är ung-
- och har ingen aning om vad de ska landa i.
Jag gifte mig med pappa och trodde att det var det.
30 år senare sitter jag här, ensam...
...på en klippavsats...
...och ditt stackars barn kommer inte ens att ha en mormor.
- Vad ska det betyda? - Tänk lite, Hannah.
Dina morföräldrar åkte till Williamsburg med er.
Tror du att jag tänker resa ensam med ditt barn?
Mitt barn behöver inte åka till Williamsburg.
Jag drömmer mardrömmar om killen med pinnen och hjulet.
Jag tror säkert att Tad och hans partner-
- inte vill nåt hellre än att ta med ditt barn till Williamsburg.
- Vi kan ju åka nånstans tillsammans. - Nej. Det ska vi inte.
Då skjuter jag hellre skallen av mig.
Du kanske träffar nån.
Har du nån aning om hur min vardag ser ut?
Du är lärare och har dina nya coola Viktväktar-vänner...
Jag kan inte ens gå på bio, för jag hatar att komma hem.
Jag sitter i bilen på uppfarten-
-för att jag inte vill gå in.
Är du rädd för att bli överfallen? Ibland, om Elijah inte är hemma-
- går jag runt med en nagelfil och öppnar varenda garderob.
Nej. Du förstår inte.
Jag vet att ingen är där. Vem skulle vilja störa mig?
Nej. Jag är ensam.
Det här är verkligheten. Resten av mitt liv.
Du är inte ensam, mamma. Du har ju mig.
Och mitt barn. Och du kanske faktiskt träffar nån.
Jag vet att det inte känns så nu, men...
Sluta säga så där, för helvete.
- Mamma... - Vi ses i lägenheten.
Jag har fem handdukar kvar. Kan du vänta i en minut?
Jag har inte en minut.
Har du sett mamma?
- Har du tappat bort Loreen? - Hon är hög på haschmaskar, Elijah.
Hon lämnade tvätten och sin klänning. Hon kanske säljs som sexslav nu.
Vad är det här? "Mupparna på Manhattan"?
- Det är lugnt. - Snälla Elijah.
Jag har panik!
Hämta mina skor.
Inget svar. Tänk om hon ligger däckad nånstans?
Hon sitter säkert på nån bio och hetsäter godis.
- Hannah? - Mamma! Var har du varit?
- Jag förstår inte. Du sluddrar. - Ge mig mobilen. Ge mig den.
- Hej, Loreen. Det är Elijah. - Vem?
- Var är du, bruden? - Jag vet inte.
- Kom igen... - Fyra vårrullar, tack. Extra frasiga.
Hon säger nåt om frasiga vårrullar. Kan de ens bli frasigare?
- Fan, hon la på. - Du måste hålla henne på tråden.
Du måste vara som Halle Berry i den där 911-filmen.
- Håll henne på tråden. - Loreen!
Jag kan inte springa så fort i de här skorna!
- Hon är din mamma! - Loreen!
- Vart ska du? - Senast vi sågs var på en tvättomat!
Skulle hon gå till en annan tvättomat?
- Jag vet inte! - Vad fan är det för logik?
- Loreen! - Loreen!
"Loreen! Loreen!"
Det där hjälper inte!
- Hejsan! - Hej!
Jag letar efter min mamma. Har ni sett henne?
Hon är ungefär så här lång.
- Hon har lite spretigt hår. - Rockbrud.
- En rockare från Mellanvästern. - Vi är oroliga.
Hon är ganska pårökt och vi vet inte vad hon har för sig.
- Loreen! - Jag hoppades att ni visste nåt...
Går det att bara köpa en dumpling?
Tack så mycket, Nick. Om du ser min mamma, säg att jag letar efter henne.
- Tack ska du ha. - Hej då.
Loreen?
- Mamma! - Loreen! - Hannah, Loreen!
Va?
Loreen! Nej.
Ursäkta. Det var inte Loreen.
Det var inte hon. Det var en rökare.
- Gud! - Kom, Hannah.
- Rör på de små fötterna. - Här!
- Mamma. - Hej!
Servitrisen är allergisk mot soja.
Hon jobbar på en kinarestaurang-
-och är allergisk mot soja.
- Hon är ju jättesöt. - Du är en idiot.
- Dumplings! - Du får inte försvinna så där, mamma.
Det här är Brooklyn, en av USA:s farligaste platser.
- Du hittar inte. Du är inte Lil' Kim. - Hon mår bra.
Nu ska vi fira.
Skål för Hannahs barn.
"Barn"!
Är det sant?
Jag hade inte tänkt berätta det så här, men...
...ja.
Det är livets jävla mirakel.
Ja.
Snälla Elijah. Jag skulle ju berätta.
Du var den andra personen jag skulle berätta det för.
Nu sitter du still där. Du har sabbat min dag.
- Vad är det? - Jag är ledsen att du är så arg.
Jag hade tänkt förklara det för dig.
- Får jag börja från början? - Nej.
Vill du inte höra hur jag blev gravid?
- Inte direkt. - Okej. Varför inte?
För uppriktigt sagt tycker jag att det är en jättedålig idé.
- Jag förstår att det verkar så... - Nej, nej, nej.
Det verkar inte så. Det är så.
Det är ännu ett vårdslöst, impulsivt, typiskt Hannah-beslut-
- som att klippa ditt eget hår, eller nätmobba tjejen från Barnes & Noble.
Det gjorde vi ihop. Vi valde att göra det ihop för att det var kul!
- Ska du flytta ut nu? - Jag hade inte tänkt det.
Jag hade inte tänkt dela lägenhet med nån... - Hallå?
...nån tråkig, 27-årig ensamstående morsa.
Jag måste inte bli tråkig. Jag kan bli en cool morsa.
Som Lorelai Gilmore.
Vad ska jag säga? Du visste att jag ville ha barn nån gång.
Ja. "Nån gång." Du sa att du ville ha barn "nån gång".
Du och jag hade en väldigt speciell grej ihop.
Och nu har du bestämt dig för att förstöra det med en unge.
Jag tänker inte låtsas som ingenting.
Kör på, om det är det du vill, men...
Jag förstår att det verkar knäppt, men vet du vad?
Jag behöver dig. Verkligen.
Pappan är inte med i bilden. Jag vill göra det med dig.
Jaså? Du behöver hjälp-
- och väntade dig bara att jag skulle vilja ta hand om din faderslösa unge?
- Tror du inte att jag har planer? - Att röka profetsalvia varje morgon?
Du är jätteelak och jag får inte ens dra ett skämt om profetsalvia?
Kom igen, Elijah. Jag trodde kanske att du skulle bli glad.
- Du är inte redo för det här. - Nej, det är du som inte är redo.
Jag tänker säga det här till dig, för ingen annan kommer att våga.
Du kommer att bli en usel mamma.
Fint, ska du börja gråta nu?
Förlåt.
Test. Ett, två, ett, två, ett, två.
Det här är Hermie som sänder från Sonja Ballentinis vardagsrum.
Jaha, Sonja. Hur går livet?
Vet du vad? Det lönar sig inte att klaga.
- Hur menar du då, Sonja? - Livet har lärt mig...
...att man måste ta smällarna som de kommer...
- Ja. - ...och lära sig att leva med dem.
Man måste lära sig att vara lycklig både med och utan dem.
Man får inte låta skiten påverka en.
Varje morgon frågar jag mig: "Vad ska jag göra" -
- "som gör mig lycklig i dag?"
Det gör jag varje morgon.
Det är det bästa sättet att leva. Man kliver upp-
- och säger: "Jag ska göra det här för mig själv i första hand."
Du verkar ha cannabisförgiftning. Som tur är har enbart marijuana-
- aldrig orsakat nån dödlig överdos i USA.
- Du blir inte den första. Kan du stå? - Det är slut.
- Mitt liv är slut. - Det är inte sant.
Jag behöver dig. Du ska ju bli mormor. Mormor Loreen.
Precis. Jag ska bli mormor.
När man tänker på morföräldrar tänker man på döden.
Nej, inte jag.
Du är gullig. Du är jättegullig. Kom hit.
Jag vill bara att du ska veta...
...att varje gång jag ser på ditt barn...
...så kommer jag att se min egen död.
Mamma.
- Har du nåt emot att jag sätter mig? - Inte alls.
Tack. Jag försöker undvika nån där uppe.
- Är du nyinflyttad, eller...? - Nej, jag är med i en film här.
- Kan det vara Adam Sacklers film? - Ja.
- Känner du honom? - Knappt.
- Vad spelar du för roll? - Hon heter Mira.
Hon är författare.
Det är en kul roll. Det är en kärlekshistoria-
- och hon är psykiskt sjuk, så det är kul.
- Vill du ha en cigg? - Nej, tack.
Jag är gravid, så...
Gud, vad kul!
Ingen fara. Lite andrahandsrökning får man räkna med när man bor i stan.
- Är det ditt första? - Ja.
- Har du barn? - Ja, jag har tre.
Det är så härligt att vara gravid.
- Njuter du? - Nej.
Jag oroar mig mest för hur jag ska få ut barnet-
- och vad jag ska göra med det sen. Den här dagen var en jävla mardröm.
Jag vill aldrig vara ansvarig för nån annan.
Oroa dig inte. Barn är jättelätta att ta hand om.
Det svåra är att vara vuxen.
- Förlåt. - Nej, då...
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com